‫אף אחד לא יודע...‬
‫מתי העולם הגיע למצב הזה.‬
‫המחלה המידבקת פרצה לפתע‬
‫ובני האדם איבדו את היכולת שלהם‬ ‫לתקשר עם העיר.‬
‫לאחר מכן, התרחבה העיר בכוחות עצמה.‬
‫בני האדם נחשבו לתושבים לא חוקיים‬
‫והם הושמדו.‬
‫הכול קרה‬
‫זמן רב לפני שנולדתי.‬
‫רגע.‬
‫מכאן.‬
‫זהירות.‬
‫כן, סליחה.‬
‫את לחוצה מדי.‬ ‫-אני יכולה לשמוע אותך.‬
‫הכול עוד בסדר באזור הזה.‬
‫אולי פשוט היה לנו מזל עד עכשיו.‬
‫אל תפסיק לעמוד על המשמר.‬ ‫-אבל...‬
‫זורו צודקת.‬
‫אני תוהה אם זאת באמת הדרך הנכונה?‬
‫היא קצת שונה ממה שמופיע במפה.‬
‫זאת מפה ישנה.‬ ‫הבנאים כנראה שינו את האזור.‬
‫באמת נוכל להסתדר בכוחות עצמנו?‬
‫בואו נחזור.‬
‫נחזור? אחרי שהגענו עד לפה?‬
‫זה בדיוק אחרי המעבר הזה.‬
‫אני חושבת.‬
‫זורו, למעלה.‬
‫היציאה.‬
‫טאה!‬
‫את בסדר? טאה?‬
‫תודה, פוסאטה.‬
‫את בסדר, טאה?‬
‫אני מצטערת, זורו. הסוללה הרזרבית.‬
‫אנחנו נסתבך כשנחזור.‬
‫זאת רק סוללה אחת.‬
‫כולם יתרגשו אם נחזור עם קצת בוצה. קדימה.‬
‫זורו.‬
‫זורו, מה את עושה? תמהרי.‬
‫בנאי!‬
‫אל תדאג.‬
‫בני האדם לא מעניינים אותם.‬
‫בסדר, בואו נזוז. כמעט הגענו.‬
‫זה עושה עוד דברים מוזרים.‬
‫קדימה, טאה.‬
‫וואו, זה...‬
‫בחיים לא ראיתי מקום גדול כל כך.‬
‫מגדל שמירה.‬
‫בגלל זה המבוגרים אמרו לנו‬ ‫לא לבוא לפה.‬
‫זה לא טוב. קדימה.‬
‫תוודאו שלא יראו אותנו ממגדל השמירה.‬
‫איך נגיע לשטח הציד‬ ‫אם אנו מוכרחים לחמוק מהדבר הענקי הזה?‬
‫מדרך אחרת.‬
‫מפה.‬
‫זה מעקף ארוך.‬
‫יש מכשולים רבים בדרך.‬
‫אין מה לעשות. קדימה.‬
‫אם המשמר יגיע לפה...‬
‫גם אנחנו קיבלנו הכשרה של אלקטרו-פישרים,‬ ‫כידוע לך.‬
‫סטזו אמר שזורו כבר מיומנת‬
‫כמו אלקטרו-פישרית מומחית.‬
‫אבל לקחנו את הציוד הזה בלי רשות.‬
‫אבא בטוח יתרגז.‬
‫זורו, אני מצטערת.‬
‫מה? טאה?‬
‫אמרת שאנחנו יוצאים לצוד ככה למען אחותי.‬
‫זה לא רק למען איטו.‬
‫לא נשאר כמעט מה לאכול בכפר.‬
‫תודה, זורו.‬
‫עשינו את זה.‬
‫תסתכלו לשם.‬
‫כל החרקים האלה.‬
‫זה צינור של בוצה.‬
‫רגע!‬
‫זה לא טוב.‬
‫הוא יבש לחלוטין.‬
‫אבל הצינור עבה כל כך.‬
‫זורו.‬
‫מגדל השמירה?‬
‫המשמר!‬
‫מחסלים!‬
‫יאיצ'י, מעליך!‬
‫לסגת!‬
‫תברחו!‬
‫תירגעו. תזכרו את ההכשרה שלנו.‬ ‫תפתו אותם להיכנס‬
‫ואז תירו.‬
‫הבנת, שיזו? תפתי אותם להגיע אליי.‬
‫איני מצליחה להיפטר מהם!‬
‫שיזו!‬
‫לעזאזל.‬
‫שירו! חבר'ה!‬
‫טאה!‬
‫זורו!‬
‫עוד!‬
‫זורו!‬
‫את בסדר?‬
‫זורו?‬
‫כן, זה כלום.‬
‫רגע, פוסאטה.‬
‫זה נפסק.‬
‫תורידו את הקסדות שלכם.‬
‫תראו לי את העיניים שלכם.‬
‫היי.‬ ‫-זורו.‬
‫זורו!‬
‫יראו אותך במגדל השמירה!‬
‫למה?‬
‫היא הורידה את הקסדה שלה,‬
‫אבל יש שקט במגדל השמירה.‬
‫היי, טאה.‬
‫האם יש פה בני אדם‬
‫שנושאים את גן נט טרמינל?‬
‫את גן נט...‬
‫מה?‬
‫הצלת אותנו, אז הלוואי שיכולנו‬ ‫לעזור לך בתמורה,‬
‫אבל אנחנו לא יודעים על זה דבר.‬
‫חכה. אולי אחד המבוגרים יודע משהו.‬
‫אבל קודם תגיד לנו.‬
‫מה אתה?‬
‫אני קילי.‬
‫בן אדם.‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- סרט מקורי של NETFLIX -‬
‫הכפר שלנו נמצא בתוך המתחם שלפנינו.‬
‫נהיה בטוחים שם.‬
‫מתחם?‬
‫זה המקום היחיד‬ ‫שהמשמר לא יכול להיכנס אליו.‬
‫אבל אנחנו לא יודעים למה.‬
‫המתחם נמצא לפנינו.‬
‫עצור! זורו, תתרחקי ממנו.‬
‫סטזו, חכה!‬
‫למה אתם חושפים את הפנים שלכם?‬ ‫יראו אתכם במגדל השמירה.‬
‫כי כשאנחנו איתו, זה בסדר.‬
‫מי הבחור הזה?‬
‫מר קילי הציל אותנו.‬
‫הוא בן אדם.‬
‫בן אדם?‬
‫לא ייתכן.‬
‫אמרת שהוא בן אדם?‬
‫הוא לא במשמר?‬
‫שמעתי שיש יחידות משמר‬ ‫שנראות כמו בני אדם.‬
‫נכון, אבא?‬
‫רק שלושתכם?‬
‫אני מצטערת. המחסלים...‬
‫זורו, בגלל זה אמרנו לכם‬ ‫שאסור לכם לצאת לבד.‬
‫אבל בכל זאת לקחתם‬ ‫את הציוד בלי לבקש רשות.‬
‫מסוכן להישאר בחוץ.‬
‫מהר, תיכנסו.‬
‫אבא!‬
‫אז הוא לא מהמשמר.‬
‫כן.‬
‫אתה עובר דרך?‬
‫מאיפה הגעת?‬
‫מלמטה.‬
‫ששת אלפים...‬
‫מפלסים מתחתיכם.‬
‫ששת אלפים?‬
‫לא יכול להיות.‬
‫נמשיך לדבר בפנים.‬
‫קדימה.‬
‫אבא!‬
‫זה הכפר שלנו.‬
‫חיו פה יותר מ-400 אנשים בשלב מסוים.‬
‫אבל עכשיו יש רק 150, בערך.‬
‫אנו מקבלים בברכה את פני כל עוברי הדרך.‬
‫זה המנהג שלנו.‬
‫אבל אתה הראשון בדורנו.‬
‫האיש הראשון מחוץ לכפר‬ ‫שקיבלנו את פניו.‬
‫האלקטרו-פישרים הם צאצאיהם של השותלים,‬
‫שנדדו ברחבי העיר, כמוך.‬
‫הם מצאו את המקום הזה לפני כ-300 שנה.‬
‫אנחנו חיים בתוך המתחם מאז.‬
‫אנחנו פוגשים זרים לעתים רחוקות מאוד.‬
‫בתוך העיר‬
‫בטוח יש בני אדם אחרים שמצליחים לשרוד.‬
‫אבל אין לנו מושג כמה כאלה יש‬
‫או איפה אפשר למצוא אותם.‬
‫אנחנו לא יודעים דבר.‬
‫אז כל סיפור שעובר הדרך יספר, יעזור.‬
‫אבא, פגשת פעם בן אדם?‬
‫לא. רק מצאתי שרידים‬
‫של המקומות שבהם הם חיו.‬
‫אבא.‬
‫אבא והאחרים חזרו!‬
‫היי, הילדים נמצאים איתו.‬
‫היי, הילדים חזרו!‬
‫מה זה?‬
‫אבא וסטזו החזירו את הילדים.‬
‫כמה ילדים? את כולם?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫ויש איתם מישהו מוזר.‬
‫מה זאת אומרת, "מוזר"?‬
‫ובכן...‬
‫ברוך שובך, אבא.‬
‫אבא.‬
‫רק אתם?‬
‫איפה האחרים?‬
‫והציוד שלהם? השארתם גם אותו?‬
‫מה עם הקסדות? החזרתם אותן לפחות?‬
‫לעזאזל.‬
‫אין לנו טכנולוגיה מתאימה לייצר נוספות.‬
‫מה לגבי מזון?‬
‫הכול היה יבש.‬
‫מספיק ששלושה מכם חזרו בחיים.‬
‫בעוד חודש כולנו נגווע ברעב גם ככה.‬
‫היי, אבא.‬
‫מי זה?‬
‫הוא עובר דרך.‬
‫עובר דרך?‬
‫אז באמת יש בני אדם בחוץ.‬
‫אנחנו יכולים לסמוך עליו?‬
‫אנחנו חייבים לקבל את פני הנוסעים.‬
‫אבל אין לנו מזון בשבילו.‬
‫הוא לא מהמשמר, נכון?‬
‫יחידות המשמר לא יכולות להיכנס לפה.‬
‫אל תתקרבי!‬
‫לא!‬
‫יש עליו ציור.‬
‫דלי מים?‬
‫הוא די טעים.‬
‫הוא בטח מזין מאוד.‬
‫תן לי קצת.‬
‫תשאירו לי קצת!‬
‫הוא נפלא.‬ ‫-הוא יעניק לכם אנרגיה.‬
‫אבא, סטזו.‬
‫אבא.‬
‫טאה.‬
‫בבקשה.‬
‫כל זה?‬
‫זה גם לאחותך.‬
‫תודה.‬
‫זורו, פוסאטה.‬
‫אני שמחה שחזרתם.‬
‫אבל אל תעשו דברים משוגעים כאלה שוב.‬
‫סליחה.‬
‫אני בטוחה שאתם כבר יודעים,‬
‫שאנשים רבים שחיפשו אחר שטחי ציד‬
‫נהרגו על ידי המשמר.‬
‫הקבוצה שהלכה מזרחה חוסלה.‬
‫לכן הצעירים האלה‬
‫חשבו שהם חייבים לעשות משהו למען הכפר.‬
‫זורו.‬
‫אחרי שתשימי את הציוד שלך,‬ ‫בואי לחדר שלי.‬
‫בסדר.‬
‫סטזו, בוא נזוז.‬ ‫-בסדר.‬
‫תבוא גם כן. אני רוצה לדבר איתך.‬
‫קוראים לך קילי, נכון?‬
‫תודה שחלקת את המזון שלך.‬
‫בדרך כלל אנחנו אמורים להאכיל אותך.‬
‫אבל כמו שאתה רואה,‬ ‫נגמר לנו כמעט כל המזון.‬
‫היי.‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫מאתיים מפלסים‬
‫מתחת.‬ ‫-מאתיים?‬
‫אז אנחנו לא יכולים להשיג עוד.‬
‫היקף המתחם מגן על המקום הזה,‬
‫אבל אנחנו לא יכולים להשיג מזון בתוכו.‬
‫אז האלקטרו-פישרים יוצאים‬
‫ומביאים את הבוצה כשהם חוזרים.‬
‫אני המנהיג של האלקטרו-פישרים.‬
‫כל שטחי הציד הקרובים התרוקנו.‬
‫אנחנו חייבים ללכת רחוק יותר.‬
‫בכל פעם, חברים נוספים שלנו מתים‬
‫ומשאירים פחות ופחות פישרים.‬
‫אפילו הילדים...‬
‫הנה, היכנס.‬
‫האוכל הזה מדהים.‬
‫איפה הוא מצא משהו כזה?‬ ‫-מעניין.‬
‫וכלי הנשק הזה.‬ ‫הוא חתך את הגוף של המחסל.‬
‫ששת אלפים מפלסים מתחתינו.‬
‫מעניין אם הוא עשה‬ ‫את כל הדרך הזאת לבד.‬
‫מי יודע?‬
‫מעניין כמה בני אדם נשארו.‬
‫אולי יש עוד כפרים.‬
‫אולי.‬
‫קשה לי להאמין.‬
‫לאיזה מרחק העיר משתרעת, לדעתך?‬
‫למה המשמר מחסל בני אדם?‬
‫מעולם לא חשבתי על זה.‬
‫אנחנו באמת לא יודעים כלום.‬
‫זורו אמרה שהשמדת‬ ‫ארבעה מחסלים בבת אחת.‬
‫מישהו עם כישורים‬ ‫כמו שיש לך יעזור לנו מאוד.‬
‫אתה מוכן לשקול להישאר‬ ‫לזמן מה ולעזור לנו לצוד?‬
‫אני מחפש בני אדם‬
‫שנושאים את גן נט טרמינל.‬
‫נט טרמי...‬
‫מה זה?‬
‫כל בני האדם נשאו אותו‬
‫לפני התפשטות המחלה.‬
‫לפני התפשטות המחלה?‬
‫בזמנו בני האדם שלטו בעיר.‬
‫הן הבנאים‬
‫והן המשמר מילאו‬ ‫את פקודות בני האדם בתקופה ההיא.‬
‫ככה מספרים באגדה העתיקה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫העיר שייכת לבני האדם?‬
‫אתה אומר שאם היינו הנשאים‬ ‫של גן הנט טרמינל הזה‬
‫היינו יכולים לעצור את המשמר?‬
‫זה לא הכול.‬
‫נוכל גם לפקוד על הבנאים‬
‫ולגרום להם להפסיק לבנות.‬
‫נוכל לעצור את התרחבות העיר.‬
‫מה...?‬
‫אבל אין סיכוי שיקרה פה משהו כזה.‬
‫ובכן...‬
‫שמעתי על זה בעבר.‬
‫על הנט טרמינל הזה.‬
‫שכחתי מזה מזמן,‬
‫אבל כששמעתי אותו מדבר על זה,‬ ‫נזכרתי בזה.‬
‫אני יודע ששמעתי את הביטוי הזה בעבר,‬ ‫לפני זמן רב.‬
‫אבל איפה?‬
‫ממש מתחת לכפר הזה‬
‫יש מקום בגבולות המתחם,‬
‫אבל מדורי דורות אמרו לנו‬ ‫לא להתקרב למקום הזה.‬
‫אתה לא מתכוון למקדש המרקיב?‬
‫סבתא אמרה שיש שם רוח רפאים‬ ‫שמפחידה יותר מהמשמר.‬
‫היא אמרה לא להתקרב אליו לעולם.‬
‫אתה באמת מאמין בזה, סטזו?‬
‫היי, אתה!‬
‫ממש מתחת...‬
‫לכפר.‬
‫הוא מתכנן לעזוב.‬
‫סטזו, לך אחריו.‬
‫תגיד לו שאני אוביל אותו לשם.‬ ‫-בסדר.‬
‫גם אני אלך.‬
‫מהרי.‬
‫סבתא אמרה‬
‫שאם מישהו מתקרב למקדש המרקיב‬
‫קול זר ישתלט על אמצעי התקשורת שלו‬
‫ואז ישלוט בו כמו בבובה על חוט.‬
‫תפסיק לספר סיפורים.‬
‫סבא רבא נפל פה אל מותו.‬
‫זה מה שסבתא סיפרה.‬
‫לכאן.‬
‫מה זה?‬ ‫-תראו!‬
‫חיבור...‬
‫לנט...‬
‫טרמינל.‬
‫אני...‬
‫שיבו.‬
‫צאי.‬
‫יש מישהו בפנים?‬
‫חיכיתי כל כך הרבה זמן.‬
‫זה דיבר.‬
‫כל הקריאות שלי, כל הזמן הזה.‬ ‫לא הגיעה עזרה.‬
‫עבר יותר מדי זמן, עד שאתה הגעת.‬
‫חיכיתי 17,526,000 שעות.‬
‫מה שמך?‬
‫קילי.‬
‫אני שיבו.‬
‫אני מדענית.‬
‫נעים להכירך, קילי.‬
‫אז מדענית‬
‫כן שרדה.‬
‫זה פולט קרינת כוח כבידה, נכון?‬
‫חתיכת אקדח מרשים.‬
‫זאת טכנולוגיה שאפילו‬ ‫אנחנו לא יכולים לשחזר.‬
‫איפה מצאת אותו?‬
‫אני לא יודע לגבי האקדח.‬
‫יש שאריות של הזיהום ברשתית שלך.‬
‫את לא נשאית של גן נט טרמינל.‬
‫איזה דבר מטומטם לומר. ברור שלא.‬
‫את מכירה...‬
‫בני אדם שנושאים את גן נט טרמינל?‬
‫אם היה בן אדם כזה,‬
‫העיר הייתה חוזרת לתפקד לפני שנים.‬
‫אבל יש חדשות טובות.‬
‫קילי, קח אותי למפעל האוטומטי.‬
‫למפעל האוטומטי?‬
‫מה זה?‬
‫מי יודע?‬
‫אם תיקח אותי למפעל,‬
‫אני אכין לך טרמינל סינתטי‬ ‫שיש לו אותה השפעה‬
‫כמו של גן נט טרמינל.‬
‫אתה לא מאמין לי,‬
‫אבל זה נכון.‬
‫הדבר הזה‬
‫הוא השארית היחידה‬ ‫של הטרמינל הסינתטי שהכנתי.‬
‫יש לו פתח חיבור מתחתיו.‬
‫כשמצאנו את פתח החיבור לנט-ספרה הזאת‬
‫הקמנו חיץ חשמלי כנגד הפלישות של המשמר‬
‫והפכנו את המקום הזה למעבדה שלנו.‬
‫הגנה מפני פלישות המשמר?‬
‫הניסויים שלנו הצליחו.‬
‫הגענו עד לכניסה לרשות,‬
‫אבל אז גילינו את מנגנוני ההגנה שלהם...‬
‫ואתם רואים את התוצאה.‬
‫יצרתם קשר עם הרשות?‬
‫לא. לא יכולנו.‬
‫אבל בזכות ניתוח המידע שהתקבל‬
‫מהזרם הנגדי, מצאנו את ערוץ הכניסה.‬
‫אם אני אקבל הזדמנות נוספת,‬
‫אני יודעת שאני אצליח.‬
‫אין לי מושג‬
‫על מה היא מדברת.‬
‫היי, את!‬
‫כן?‬
‫הרגע אמרת‬
‫שאת מגנה מפני פלישות המשמר.‬
‫זה אומר שאת הקמת את המתחם הזה?‬
‫נכון.‬
‫איך עשית את זה?‬ ‫-קילי, תפנה את האבנים מהדרך.‬
‫זה מחסום חשמלי שיצרתי.‬
‫איתו, המשמר לא הצליח להפריע‬
‫לניסיונות שלנו ליצור קשר.‬ ‫-ליצור קשר?‬
‫אם תיצרו קשר,‬
‫תשיגו שליטה על העיר.‬
‫נכון.‬
‫לפני זמן רב, כל בני האדם‬ ‫היו נשאי גן נט טרמינל‬
‫וכולם היו יכולים לעשות את זה.‬
‫לא ייתכן שזה נכון.‬
‫איך בני אדם היו יכולים לעשות את זה?‬
‫זה נכון. הם היו יכולים והם עשו את זה.‬
‫ניסינו לעשות את זה שוב‬ ‫בצורה מלאכותית עם מכונות.‬
‫כדי למנוע מהעיר להשתגע.‬
‫אם נלך למפעל האוטומטי,‬ ‫אוכל להכין טרמינל נוסף.‬
‫תקשיב, קילי.‬
‫המטרה שלך זהה למטרה שלי.‬
‫אתה רוצה שהעיר תחזור‬ ‫לידיים של בני האדם, נכון?‬
‫כן.‬
‫החלטנו.‬
‫בוא נזוז.‬
‫היי, רגע.‬
‫איפה המפעל האוטומטי הזה?‬
‫בחלק המזרחי והמרוחק.‬
‫במרחק של בערך 15 רחובות.‬
‫15 רחובות.‬
‫זה מרחק של יומיים, שלושה.‬
‫תתני גם לנו לעזור לך?‬
‫אבא.‬ ‫-סטזו.‬
‫ייתכן שמה שהם מנסים לעשות‬ ‫יציל את הכפר שלנו.‬
‫אתה באמת מאמין בזה?‬
‫המצב בכפר הולך ומחריף.‬
‫בעוד זמן קצר נעמוד בפני ההחלטה,‬
‫אם לעזוב את המתחם‬ ‫או להישאר בתוכו ולגווע ברעב.‬
‫אתם לא חושבים ששווה להסתכן?‬
‫אולי,‬
‫אבל אם נתקדם 15 רחובות מזרחה,‬
‫הסוללות בציוד שלנו לא יחזיקו מעמד‬
‫ולא נוכל להגיע לשם‬ ‫מבלי שהמשמר ילכוד אותנו.‬
‫אדרבא ואדרבא.‬
‫לא משנה כמה האיש הזה חזק,‬
‫אין כל ודאות‬ ‫שהוא יוכל להגיע רחוק כל כך לבד.‬
‫אבל אולי נוכל לעזור, אפילו קצת.‬
‫נכון. אולי יש יתרון להתקדמות בקבוצות.‬
‫אבל נצטרך מזון למסע הזה‬
‫ונשאר כל כך מעט.‬
‫אפשר להכין הכול במפעל האוטומטי.‬
‫ברגע שנגיע לשם, אני אכין כל מה שתרצו.‬
‫כל דבר?‬
‫כן, אפילו מזון. כל מה שתרצו.‬
‫באמת?‬
‫קילי.‬
‫למען האמת, אנחנו לא מבינים‬
‫אפילו חצי ממה שהיא אומרת,‬
‫אבל...‬
‫אנחנו רוצים להסתכן וללכת איתך ואיתה.‬
‫מהר!‬ ‫-יש סוללות רזרביות נוספות?‬
‫קחו כל מה שאתם יכולים.‬ ‫-אנחנו צריכים עוד אדם אחד.‬
‫תשאירו כמה כדי להגן על המקום.‬ ‫-יש מספיק קסדות?‬
‫תמהרו, כולכם.‬
‫היי, זורו!‬
‫תישארו עם קילי ותהיו בסדר.‬
‫קדימה, בואו אחריי.‬
‫כן, אדוני.‬
‫מה זה?‬
‫הם מצאו את זה במקדש המרקיב.‬
‫זה באמת חי?‬
‫כן, אני חיה.‬
‫היי, סטזו, זה נכון?‬
‫אם נצליח להביא אותה‬ ‫למפעל האוטומטי הזה,‬
‫היא תוכל לייצר לנו מזון?‬
‫איך אני יכול לדעת?‬
‫זה נכון.‬
‫אני יכולה להכין אלפי מנות ניידות,‬
‫כמו שקילי סחב איתו.‬
‫אלפים?‬
‫זאת תהיה סעודת מלכים.‬
‫אבא, באמת אפשר להאמין‬
‫למילים של הדבר הזה?‬
‫אם יש לכם בעיה עם ההחלטה שלי,‬ ‫אתם יכולים לחזור עכשיו.‬
‫אין לנו בעיה.‬
‫נכון?‬
‫מעולם לא הייתה לי בעיה עם זה.‬
‫תשתקו ותלכו.‬
‫תתחלקו לזוגות. מערך עגול.‬
‫ותשמרו על מרווחים קטנים.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫לא היית צריכה לבוא, טאה.‬
‫מצבה של אחותי משתפר‬ ‫בזכות המזון שקילי נתן לנו.‬
‫אני חייבת לו על זה.‬
‫ובנוסף, לאן שזורו תלך,‬
‫אני אלך איתה.‬
‫טאה.‬
‫המצב בטח קשה אם מצרפים ילדים.‬
‫למען האמת,‬
‫לא נשארו הרבה אנשים‬ ‫שיכולים להשתמש בציוד האלקטרו-פישר.‬
‫מגדל שמירה!‬
‫היי!‬
‫הוא גורם לזה?‬
‫מה המקום הזה?‬
‫קילי.‬
‫לא תזרוק אותי בדרך, נכון?‬
‫קילי.‬
‫חילוף החומרים של קילי‬ ‫אינו כמו של בני אדם רגילים.‬
‫הוא צריך לאכול רק לעתים נדירות.‬
‫באמת?‬
‫מה איתך?‬
‫אני אוותר.‬
‫אבל תודה על ההצעה.‬
‫פחדת?‬
‫כן, אבל אני בסדר.‬
‫כשהמשמר יגיע,‬
‫לאוויר שסביבם יהיה ריח של יונים.‬
‫זה כמו...‬
‫תרגישו צריבה באף.‬
‫הרחתם את זה?‬
‫הייתי נרעש...‬
‫אני לא ממש זוכר.‬
‫אני חושבת שאני כן הרחתי.‬
‫עכשיו אני נזכרת‬ ‫שהיה לזה ריח מוזר.‬
‫אני מבין.‬
‫זה משהו שצריך לחוות כדי להבין.‬
‫כן.‬
‫זכרו את זה.‬
‫כשאלקטרו-פישרים מקימים מחנה,‬
‫הם תמיד מדליקים מדורה וישנים לצדה.‬
‫כך תמיד עשינו.‬
‫למה?‬
‫כי אנחנו נמצאים במצבים קיצוניים‬ ‫מדי יום כשאנחנו צדים.‬
‫אומרים שבני האדם‬ ‫נרגעים כשהם רואים אש.‬
‫אני בטוח שהיה כך עוד לפני זמן רב,‬
‫לפני שהעיר הגיעה לידי מצב זה,‬
‫אנשים הסתכלו על האש ככה,‬ ‫בסוף היום,‬
‫כדי להירגע.‬
‫חיכיתי כל כך הרבה זמן.‬
‫בעבר היו איתי אחרים,‬
‫אבל כולם מתו.‬
‫אף אחד לא יודע כמה זמן‬ ‫העיר הייתה במצב הזה.‬
‫המחלה הופיעה יום אחד‬
‫ובני האדם איבדו‬ ‫את הכוח לתקשר עם העיר.‬
‫לאחר מכן, העיר התחילה‬ ‫להתרחב בצורה נטולת רסן.‬
‫המשמר החל לראות בבני האדם‬ ‫תושבים לא חוקיים‬
‫והתחיל להשמיד אותנו.‬
‫הייתי המדענית הראשית בקאיטו,‬ ‫מחוז שמרוחקת מאוד מפה.‬
‫במחוז הזה,‬
‫מצאנו מידע בהריסות העיר‬
‫והצלחנו להשתמש בו‬
‫כדי לשמר את חיי בני האדם.‬
‫אבל ידענו‬
‫שזה לא יימשך לאורך זמן.‬
‫קבוצת המדענים שלי‬
‫מצאה דרך לדמות את גן נט טרמינל.‬
‫החברים שלי ואני‬
‫יצאנו לחפש פתח חיבור אחר.‬
‫ומצאנו אותו שם.‬
‫לאורך המסע שלנו‬
‫אחד מאיתנו מת ואז עוד אחד.‬
‫חלק שרדו במסע,‬ ‫אבל במהלך הניסוי, כולם...‬
‫אני בטוחה שגם קאיטו נחרב.‬
‫המפעל נמצא בכיוון הזה.‬
‫אבא.‬
‫כן.‬
‫כל מי שהלך לשם,‬
‫לא חזר.‬
‫הם בטח פגעו ברשת ההגנה.‬
‫לא יהיו לכם בעיות‬ ‫אם תבואו עם קילי ואיתי.‬
‫שמעתם אותה.‬
‫קדימה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫זאת הכניסה למפעל.‬
‫המפעלים האוטומטיים האלה‬ ‫מפוזרים בכל רחבי העיר.‬
‫זה המפעל הקרוב ביותר לכפר שלכם.‬
‫זה נפתח!‬
‫את... התחברת לזה?‬
‫לא צריך להתחבר לנט-ספרה‬ ‫בשביל משהו כזה.‬
‫מה זה?‬
‫זה בית החרושת.‬
‫מה הן הבריכות האלה?‬
‫קילי, תניח אותי על הקונסולה הזאת.‬
‫- היכון להפעלה -‬
‫תראו!‬
‫כן!‬
‫לא ייאמן!‬
‫לא נצטרך לרעוב שוב.‬
‫כן!‬
‫זורו, תראי. זה מדהים.‬
‫כן.‬
‫קילי, אתה שומע אותי?‬
‫יש לי קצת בעיות.‬
‫קח את הטרמינל הסינתטי ותתכונן לברוח.‬
‫אני עדיין לא יכולה לזוז.‬
‫זהירות.‬
‫נכנסתי די עמוק. בפעם האחרונה‬ ‫שזה קרה, זה נגמר ברע.‬
‫זה אחד הטרמינלים הסינתטיים האלה, שיבו?‬
‫עם זה, נוכל להצליח לעצור את העיר, נכון?‬
‫היי, את.‬
‫אבא!‬
‫תתפצלו ותיסוגו. קודם צוות המטען.‬
‫צוות התקיפה, תטמינו מלכודות ותחסלו אותם.‬
‫כן, אדוני. צוות המטען, צאו!‬
‫טאה!‬
‫מהר!‬
‫מחסלים. כל כך הרבה.‬
‫טאה!‬
‫תשכחי מהתרמיל שלך. זוזי!‬
‫אבל...‬
‫טאה!‬ ‫-זורו!‬
‫מהר!‬
‫הם באים.‬
‫תפתו אותם להתקרב.‬
‫כן, אדוני.‬
‫שיבו!‬
‫לסגת!‬
‫לא ייאמן.‬
‫לסגת!‬
‫מהר!‬
‫טאה, את שומעת אותי? טאה!‬ ‫טאה, איפה את?‬
‫לעזאזל!‬
‫אטסוג'י, אתה בסדר?‬ ‫-הרגל שלי.‬
‫איפה טאה?‬
‫איפה?!‬
‫למעלה. המחסל מחץ אותה.‬
‫זורו!‬
‫זורו, לא!‬
‫זורו! זורו!‬
‫טאה. טאה!‬
‫טאה.‬
‫את בחיים.‬
‫זורו.‬
‫אני מצטערת. אני בסדר עכשיו.‬
‫טאה, את בסדר?‬
‫כן.‬
‫טאה!‬
‫איזו הקלה.‬
‫בחיי, את פזיזה.‬
‫סליחה.‬
‫מישהו מכם נפגע?‬
‫היד של טאה נשברה.‬
‫טאה, את יכולה לזוז?‬
‫בסדר, בואו נזוז.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫איפה שיבו?‬
‫היא נמחצה.‬
‫המשמר!‬
‫הם עדיין נמצאים בכל פינה.‬
‫הם לא באים ללא סוף!‬
‫היי, אתה, תירה בנשק הזה שלך.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫למה אתה לא יורה?‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫באתי כדי להציל אותך, קילי.‬
‫מי זאת?‬
‫שיבו?‬
‫המחסום יחזיק מעמד רק שלושים שניות.‬
‫רוצו.‬
‫מהר!‬
‫אני גמור.‬
‫תמשיכי.‬
‫מה אתה אומר, אטסוג'י? רוץ!‬
‫תיכנסו לקרון הזה.‬
‫מהר!‬
‫היא לא מקולקלת?‬
‫אני מתקנת אותה עכשיו.‬
‫אנחנו יכולים לזוז?‬ ‫-רק רגע.‬
‫הנה.‬
‫היא זזה!‬
‫מעולה.‬
‫נגמרו לי החניתות.‬
‫נשארו לי עוד שתיים.‬
‫יש לי עוד אחת.‬
‫יש לי שתיים.‬
‫אל תוותרו.‬
‫קילי, אחרי כל הטרחה עם הטרמינל הסינתטי.‬
‫חבל.‬
‫קילי.‬
‫קילי!‬
‫למה הוא כבד כל כך?‬
‫כמעט הגענו לכפר.‬ ‫-כן.‬
‫זה כואב?‬
‫אני בסדר.‬
‫טאה.‬
‫הם חזרו. אבא והאחרים.‬
‫היי, תביאו את המנוף.‬ ‫הגיע הזמן לפרוק.‬
‫ברוכים השבים.‬
‫ברוך שובך, אבא.‬
‫איך היה?‬ ‫-מצאתם מזון?‬
‫היי, קחו את זה למטה.‬
‫כן, אבא.‬
‫אל תדאגי, אני אקח אותה.‬
‫בסדר.‬ ‫-הם נפצעו.‬
‫תביאו את הדבק המולקולרי.‬
‫היא בחורה גדולה מאוד.‬
‫זאת מי שנראתה כמו מפלצת קודם?‬
‫הוא מת?‬
‫לא יודע.‬
‫תביאו את זה לאט.‬
‫זה די כבד.‬
‫היא חזקה.‬
‫קילי בסדר גמור. הוא רק ישן.‬
‫תכניסו אותו.‬
‫כן, אדוני.‬
‫עם כל זה, אנחנו מסודרים לארבעה,‬ ‫חמישה חודשים.‬
‫היה שווה לאסוף את כל הציוד.‬
‫סוף כל סוף נוכל לאכול עד שנהיה שבעים.‬
‫כמה מתו בסך הכול?‬
‫עוד שני עובדים טובים מתו.‬
‫סוף-סוף.‬
‫מזון ומשקה אמיתיים, סוף-סוף.‬
‫האורות.‬
‫לזכר כל מי שאיבדנו‬
‫בשנתיים האחרונות,‬
‫נקדיש דקת דומייה.‬
‫אבא.‬
‫תודה.‬
‫תביאי גם לי עוד אחד.‬
‫כבר שתית יותר מדי.‬
‫אני רוצה לשתות.‬
‫סוף-סוף אנחנו יכולים להתאבל כמו שצריך.‬
‫כן.‬
‫תקופה לא קצרה‬ ‫לא יכולנו לעשות אפילו את זה.‬
‫אבל עכשיו יש לנו מזון. הכפר ניצל.‬
‫אבל שילמנו מחיר כבד.‬
‫איבדנו הרבה אלקטרו-פישרים מיומנים‬
‫וגם ציוד.‬
‫אנחנו לא יכולים פשוט‬ ‫לחזור למפעל האוטומטי הזה?‬
‫אנחנו יכולים להקים שם משהו, נכון?‬
‫לא.‬
‫אנחנו לא יכולים לחזור לשם שוב.‬
‫הוא מלא במחסלים.‬
‫אני מבין.‬
‫אז פשוט נצטרך לראות‬ ‫כמה זמן המזון יחזיק מעמד.‬
‫קילי.‬
‫הם אמרו שהכפר ניצל.‬
‫כולם מאושרים כל כך.‬
‫אם הניסוי של שיבו יצליח,‬
‫האם עדיין תמשיך את המסע שלך?‬
‫היי, קילי.‬
‫אתה חושב שאולי תוכל להישאר?‬
‫שיבו.‬
‫קילי.‬
‫הטרמינל הסינתטי.‬
‫אני אתחבר עכשיו.‬ ‫אני אשמח אם תעזור לי במשהו.‬
‫חכו.‬
‫מה נעשה עכשיו, אבא?‬
‫עכשיו נתפלל שהניסוי של שיבו יעבוד.‬
‫אם הוא יעבוד,‬ ‫לא נצטרך לפחד יותר מהמשמר.‬
‫אני לא מסוגל לקלוט את זה.‬
‫את מה?‬
‫את המחשבה שבני האדם מחוברים למכונות.‬
‫זה פשוט...‬
‫הם אומרים שהבנאים והמשמר‬ ‫יעשו מה שבני האדם יגידו.‬
‫זה טוב, נכון?‬
‫אבל למה בעבר‬ ‫אנשים רצו בכלל לעשות את זה?‬
‫אני לא רוצה לחיות מספיק זמן לגלות זאת.‬
‫אתה אוכל הרבה.‬
‫הרווחת את זה ביושר.‬
‫לא, זה לא בשבילי.‬
‫חשבתי לקחת קצת אוכל לטאה.‬
‫אה...‬
‫זורו.‬
‫לא אוכל לזוז בזמן שאהיה מחוברת.‬
‫אני רוצה שתגן עליי.‬
‫סטזו.‬
‫זורו, נראה שהוא התעורר.‬
‫היית עם קילי, נכון?‬
‫כן.‬
‫דיברת איתו?‬
‫לא.‬
‫היי!‬
‫זורו.‬
‫אבא.‬
‫באת לפה כדי לעזור?‬
‫שתיתי קצת יותר מדי.‬
‫אני אקח את זה בדרך חזרה.‬
‫זורו.‬
‫חכי, זורו.‬
‫איך היה? טאה הייתה מרוצה, נכון?‬
‫היא לא בחדרה.‬
‫טאה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-טאה!‬
‫המחולל של המחסום נהרס.‬
‫טאה!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫טאה.‬
‫רגע, אל תתקרבו!‬
‫טאה.‬
‫-היי.‬
‫טאה.‬
‫אבא!‬
‫פוסאטה, צא מזה!‬
‫טאה. טאה!‬
‫לא, תתעורר!‬
‫טאה!‬
‫אני סנה-קאן.‬
‫נציגת המשמר.‬
‫אנחנו, המשמר,‬
‫נשמיד את כל התושבים הלא חוקיים‬ ‫שלא נושאים את גן נט טרמינל.‬
‫טאה, מה קרה לך?‬ ‫-פוסאטה!‬
‫המשמר?‬
‫טאה!‬
‫פוסאטה, קדימה.‬
‫זהירות!‬
‫פוסאטה.‬
‫זורו, לא!‬
‫מה קורה?‬
‫פיצוץ.‬
‫מה קורה?‬
‫מה קרה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫חדירה מוצלחת למתחם‬ ‫של התושבים הלא חוקיים.‬
‫המחולל שמפעיל את המחסום הושמד.‬
‫החל תהליך החיסול הסופי.‬
‫החדירה למתחם של התושבים...‬
‫זה...‬
‫הוא התחזה לבן אדם‬ ‫כדי לעבור את המכשול.‬
‫זו יחידת משמר מדרגה גבוהה.‬
‫אנחנו צריכים למהר.‬
‫קילי!‬
‫פוסאטה!‬
‫פוסאטה, מפה!‬
‫טאה.‬
‫טאה. טאה.‬
‫טאה.‬
‫בהתאם לפקודת חיסול 5,‬
‫אני מפעילה את כוח העזר.‬
‫לעזאזל! הכפר שלנו.‬
‫אבא!‬
‫אל תדאגו לי. תתקדמו.‬
‫אבא.‬
‫תקשיב, סטזו.‬
‫תאסוף את כולם ותעלו למגדל.‬
‫תשיבו אש מלמעלה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫תטפל באבא.‬ ‫-בסדר.‬
‫מהר!‬
‫אני אלך קדימה.‬
‫קדימה, תמהרו!‬
‫פוסאטה, תלבש את הציוד שלך!‬
‫אין עוד קסדות.‬
‫אין לנו מספיק.‬
‫זורו. בבקשה.‬
‫אבל...‬
‫סטזו.‬
‫שם! אל תיתנו להם להיכנס.‬ ‫-הם לא מפסיקים להגיע.‬
‫זה נראה טוב.‬
‫מה קורה?‬
‫זורו?‬
‫לאן טאה הלכה?‬
‫היא הוחלפה על ידי המשמר.‬
‫היא לא הייתה יכולה לשרוד.‬
‫לא.‬
‫טאה...‬
‫לא יכול להיות שטאה מתה!‬
‫פוסאטה!‬
‫אני אלך קדימה.‬
‫זורו...‬
‫איך זה?‬
‫לעזאזל!‬
‫אני אפוצץ אותך מקרוב.‬
‫לעזאזל. איזה מין מפלצות הם?‬
‫קילי!‬
‫זורו. היי, זורו!‬
‫מהר! שכולם יעלו לפה במהירות!‬
‫מהר!‬
‫בהתאם לפקודת חיסול 3,‬ ‫סעיף 2,‬
‫מעלים את רמת החיסול בשלוש דרגות.‬
‫נדרש אישור לשימוש בפולט קרן כוח כבידה.‬
‫אתה גוף שנגנב מאיתנו, המשמר.‬
‫גוף.‬
‫האם בכוונתך לחזור?‬
‫תענה מיד.‬
‫בהתאם לתקנות‬
‫אני אחסל אותך פה.‬
‫אותר חיבור לא מאושר לנט-ספרה.‬
‫מעלים את רמת החיסול בשתי דרגות.‬
‫לא כל כך מהר!‬
‫סטזו!‬
‫קילי!‬
‫תכוונו היטב. תפתו אותם להיכנס ואז תירו.‬
‫עשינו את זה. זה היה האחרון.‬
‫טאה.‬
‫לא יכול להיות...‬
‫הרשות!‬
‫המקום הזה.‬ ‫אני בתוך הנט-ספרה, נכון?‬
‫זאת אחת השמורות האלקטרוניות‬
‫שמקשרות את הנט-ספרה לבסיס המציאות.‬
‫שמורה?‬
‫בבקשה, תני לי להתחבר לנט-ספרה.‬
‫ממש עכשיו, הנט טרמינל שהשתמשת בו‬
‫הפך ללא חוקי.‬
‫לא...‬
‫הקשר למוח שלך בבסיס המציאות‬
‫ינותק גם הוא בעוד כמה אלפיות השנייה.‬
‫אבל עדיין יש לך זמן.‬
‫הזמן בתוך השמורה מואץ,‬
‫אז נראה לך שהוא ארוך יותר.‬
‫בבקשה, לפחות תעצרי‬ ‫את מתקפת המשמר על העיר.‬
‫בלי הוראה ממישהו עם גן הנט טרמינל‬
‫הרשות לא יכולה לנקוט בפעולה כזאת.‬
‫אני מבינה.‬
‫אבל לפי מה שמותר בשמורה האלקטרונית הזאת,‬
‫אני יכולה לומר לך‬ ‫את נקודות הציון של המפלסים הנטושים‬
‫שעליהם המשמר לא מפקח.‬
‫מה זה?‬
‫הוא מאחסן את מפת המפלסים‬ ‫לא רחוק מפה.‬
‫אנחנו לא יכולים להוציא‬ ‫את המידע הזה לבסיס המציאות,‬
‫אבל לא קיבלנו פקודות‬ ‫למנוע ממך להתחבר אליו.‬
‫קחו את הפצועים לשם!‬
‫שמישהו יעזור לשאת אותם.‬
‫מהר, לפה.‬
‫תביאו את הדבק המולקולרי.‬
‫פוסאטה.‬
‫לחבוש את זה?‬
‫כן.‬
‫קילי.‬
‫ניצלנו, בזכותך.‬
‫זורו, מה קרה לשיבו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני מבין.‬
‫זה נגמר.‬
‫עוד לא. זה לא נגמר.‬
‫רגע.‬
‫שיבו.‬
‫שיבו!‬
‫המוח שלי נמצא בזרוע שלי.‬
‫המשמר מצא את הכפר שלכם.‬
‫המחסלים יחזרו.‬
‫ומה נעשה אז?‬
‫יש מפלס נטוש בין המפלס הזה‬
‫למפלס שמתחתיו.‬
‫יש ירידה אליו‬
‫מצפון לפה.‬
‫מפלס נטוש.‬
‫המקום הזה לא מחובר לנט-ספרה.‬
‫חיילי המשמר והבנאים לא צופים עליו.‬
‫מה נעשה?‬
‫אנחנו יכולים לסמוך עליה?‬
‫אם נישאר פה, המחסלים יהרגו אותנו.‬
‫אבא.‬
‫שכולם יתכוננו לעזוב.‬
‫בוא נזוז, קילי.‬
‫קילי.‬
‫קדימה, נחזור הביתה.‬
‫מפחיד להיות פה בחוץ.‬
‫אנחנו לא נחזור לשם שוב.‬
‫המשמר ימצא אותנו שם.‬
‫אבא, אני מצטערת.‬
‫אני...‬
‫זאת אשמתי כי לקחתי את כולם לציד.‬
‫לא.‬
‫אנחנו צריכים להודות לך.‬
‫וואו, שיבו. את יכולה לקרוא לקרון.‬
‫לא כדאי שתנסו לחקות אותי.‬
‫בסדר. שכולם ייכנסו.‬
‫אנחנו באמת יכולים להגיע למפלס נטוש?‬
‫הנה, היכנסו.‬ ‫-בסדר.‬
‫זהירות.‬
‫איזה ריח.‬
‫זה פה!‬ ‫-מהרו, כולם.‬
‫קילי, מה אתה עושה? קדימה.‬
‫קילי!‬
‫אתה לא רציני.‬
‫מה קורה, קילי?‬
‫קילי.‬
‫אתה לא חוזר?‬
‫אני מחפש..‬
‫את גן נט טרמינל.‬
‫אני סוגרת את הדלת.‬
‫זאת הייתה הפעם האחרונה‬ ‫שאנשי הכפר ראו אותו.‬
‫לאחר מכן, הובילה סבתי זורו‬ ‫את כולנו לארץ החדשה.‬
‫גדלת.‬
‫כשהייתי ילדה‬
‫סבתא שלי תמיד סיפרה לי סיפורים על קילי.‬
‫עבר הרבה זמן,‬
‫אבל אין סימן כלשהו‬ ‫שהעיר חוזרת למצב תקין.‬
‫אני מניחה שלא נמצאו נשאים נוספים‬ ‫של גן נט טרמינל.‬
‫אבל אני מאמינה.‬
‫אני יודעת שבמקום כלשהו‬
‫הוא עדיין נמצא שם בעיר האינסופית הזאת‬
‫וממשיך בחיפושיו.‬
‫תורגם על ידי:‬ ‫Lior Zuckerman‬